Megújult honlappal és közönségszavazással jubilál a Miskolci Szimfonikus Zenekar
November 1-jén hivatalosan is 55 éves lett a Miskolci Szimfonikus Zenekar. Az együttes egész évados programját ünnepi programokkal színesítette. Szászné Pónuzs Krisztina ügyvezető elmondta, ünneplésre méltóvá teszi az évadközi társulati ülést az is, hogy a januárra meghirdetett Újévi hangversenyekre 3 nap alatt közel az összes jegy elkelt, már csak korlátozott számban lehet tehát a pénteki, illetve a szombati koncertekre jegyet vásárolni.
Ennek okán a zenekar közösségi oldalán szavazást indítanak egy esetleges negyedik, vasárnapi koncerttel kapcsolatban. Így tehát a közönségre bízzák a döntést: legyen-e egy negyedik koncert is, január 6-án, vasárnap. A szavazás november 15-én reggel 8 órától indul, és november 18-án, vasárnap éjfélig tart a zenekar hivatalos Facebook-oldalán. A hivatalos eredményt november 19-én, hétfőn reggel 8 órakor hirdetik ki.
A tájékoztatón bemutatták a zenekar új honlapját is. Elhangzott, a honlapfejlesztés elsődleges szempontjai: a trendekhez való alkalmazkodás, a komolyzene vidám oldalának bemutatása és a tartalomfejlesztés volt.
Handa Eszter, a zenekar kommunikációs menedzsere rámutatott, egy szervezet arculatát, külső megítélését, nagyban befolyásolja a weboldal, ezért igyekeztek a szervezet profiljához alkalmazkodva elegánsan trendi és színes felületet alkotni. A programkínálat mellett, az aktualitások, diszkográfia és a muzsikusokat, dolgozókat bemutató felületek is helyet kaptak a honlapon. Nagyon fontos szempont volt a jegyvásárlási felület fejlesztése is, illetve folyamatban van még az angol nyelvű web feltöltése is, amelyet az egyre növekvő számú külföldi felkérések is szükségessé tesznek.
A társulati ülés folytatásaként a zenekart érintő olyan aktualitásokról volt szó, mint a decemberi kisvárdai szereplés, illetve a januári ravennai turné.
A hivatalos ügyek után egy kötetlen beszélgetéssel egybekötött ünnepi ebéddel ünnepelte a társulat a jubileumot.
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/2018-11/szimfonikusok_ules_181114ml_6.jpg)
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/2018-11/szimfonikusok_ules_181114ml_6.jpg)
A megyei központi kórház ügyel a munkatársak továbbképzésére
A kórház igazgatósása és az Egészségügyi Szakdolgozók „Fehér Szív” Alapítványa „Népegészségügyi prioritások és ápolásfejlesztési irányok” címmel rendezte meg a továbbképzést az intézmény Konferencia Központjában.
Nyilas Judit ápolási igazgató rövid köszöntőjében leszögezte, csakúgy, mint a szakmai napot, minden más hagyományt is szeretnének továbbvinni a kórházban.
Révész János főigazgató érdeklődésünkre elmondta, pontosan tudják, hogy a magyar egészségügy „krónikus munkaerőhiánnyal küzd”. Több fronton is igyekeznek azonban javítani ezen. Egyrészt: már a középiskolásokat igyekeznek megnyerni maguknak, januárban például – egy új kezdeményezésként – megrendezik a Kórházak éjszakája programot. Ide olyan fiatalokat várnak, akik egészségügyi felsőoktatási intézményben szeretnének továbbtanulni.
Aztán a kórházban szakmai gyakorlatukat töltő egyetemisták számára is biztosítani kívánják, hogy a medikus kolléga ne csak egy osztályon töltse az idejét, hanem a kórház teljes működésére rálátást kapjon – ezzel is segíteni szeretnék, hogy pozitív jövőképet tudjon magának kialakítani a miskolci intézményben.
A rezidensek számára lakásokat és körülbelül havi 100 ezer forintos ösztöndíjat juttatnak. Kidolgozás alatt áll továbbá a szakorvosok számára egy olyan életpályamodell, amiben megfogalmazzák, mi a kórház elvárása a kollégával szemben, de azt is, hogy milyen a juttatási rendszer, illetve milyen továbbképzésekre van lehetőség. A diplomás szakdolgozók esetében – a Miskolci Egyetemmel karöltve, szoros kapcsolatban – tovább szeretnék bővíteni az oktatási lehetőségeket. A főigazgató elmondása szerint az ápolónők képzésében vannak talán a legnehezebb helyzetben, egyre kevesebben választják ugyanis ezt a pályát. Esetükben is megtesznek azonban mindent, hogy segítsék őket.
A szakmai nap kapcsán újra leszögezte Révész János, hogy nagy hangsúlyt helyeznek munkatársaik, a szakdolgozók képzésére, továbbképzésére.
A köszöntőket követően kitüntetéseket is átadtak. Horkai Józsefné ápolásiigazgató-helyettes egészségügyi miniszteri elismerő oklevelet vehetett át, most őt köszöntötték először. Majd az idei Euroskills Európa-bajnokságon második helyezett Varholik Dávid vehetett át elismerést a főigazgatótól. Elismerték továbbá a Hospice osztály Holistic Team csapatát – Bátorligeti Tamásné, Holis Lívia, Újhelyi Péterné és Marosvári Sarolta –, ők a Magyar Egészségügyi Szakdolgozói Kamara országos szakmai versenyén harmadik helyezést értek el.
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/2018-11/ferenczy_nap_megyei_181114ml_38.jpg)
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/2018-11/ferenczy_nap_megyei_181114ml_38.jpg)
Összefogást is jelképez a felavatott kórházi emléktábla
Az épület az előző évtizedekben nemcsak a gyógyításnak, hanem az egészségügyet szolgáló szakemberek oktatásának is helyt adott. Történetében három időszakot lehet elkülöníteni: 1959-től csaknem 30 éven át az egészségügyi szakiskola kollégiuma működött itt, 87-től 95-ig a miskolci egészségtudományi képzés – egészségügyi főiskola – otthona volt, majd a gyógyítás került a középpontba: a fül-orr-gégészeti illetve szemészeti osztály kapott helyet az épületben.
Kiss-Tóth Emőke, a Miskolci Egyetem Egészségügyi Karának dékánja – aki aktív szereplője volt már a rendszerváltozás utáni időkben is a miskolci egészségügyi képzés kiépítésének – úgy fogalmazott: az emléktábla avatásával nemcsak a múltba révedünk, de a jövőbe is tekintünk. Az épület történetét részletesen ismertetve leszögezte: itt volt a bölcsője a regionális tudásközpont szerepét betöltő miskolci egészségtudományi képzésnek.
Hozzátette, az emléktábla abban mutat előre, hogy felhívja a figyelmet: a magas szintű egészségügyi ellátás érdekében össze kell fognia a közép- és felsőfokú oktatásnak, még szorosabbra kell fűzni a kapcsolatot mind a képzési szintek, mind pedig az egyetem és a kórház között. Az ellátás javítása érdekében fontos, hogy javuljon a szakmai oktatás színvonala, ezért javítani kell a feltételeket is.
Az Egészségügyi Kart ma már ismerik és elismerik országszerte, a képzésekre négy-, ötszörös a túljelentkezés, a hallgatók létszáma folyamatosan nő, megközelíti az ezret. Az oktatók több mint 50 százaléka rendelkezik tudományos fokozattal, neves orvosprofesszorok, köztük négy akadémiai doktor emeli az oktatás színvonalát. A képzési portfóliót továbbra is igyekeznek bővíteni, szenzitíven figyelve a munkaerőpiaci igényeket. A dékán rámutatott: az egészségügyi munkaerőhiányt a kormányzat is felismerte, és megteszi a megfelelő lépéseket a probléma kezelésére. Kiemelten támogatnak több képzést, nagy összegű ösztöndíjjal igyekeznek ösztönözni a mesterképzésre való jelentkezést. Szeptembertől Miskolcon elindítják a diplomás ápoló képzést, nappali és levelező munkarendben.
Torma András, a Miskolci Egyetem rektora köszöntőjében aláhúzta: az Egészségügyi Kar ma már szerves része az egyetemnek, egyre népszerűbb, egyre több hallgatót tudnak felvenni, a kedvezőtlen demográfiai mutatók ellenére is. – Ez is azt mutatja, hogy a régióban élők rendelkeznek jövőképpel, és egyetemi diplomát szeretnének szerezni – hangoztatta.
Révész János, a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Központi Kórház és Egyetemi Oktató Kórház főigazgatója kifejtette: a folyamatosan változó világban mindenki kötődéseket, fix pontokat, biztonságot keres, a közösség számára pedig ezt a kötődést fogja kifejezni az emléktábla.
A felújítás előtt álló épület jelképezi azt is – mutatott rá a főigazgató –, hogy az intézménynek két nagyon fontos feladata van: az alapfeladat a betegellátás, segíteni a gyógyulást, a másik pedig az oktatás, amiben szintén kiemelkedő szerepet játszik a kórház, a szakdolgozói szinttől egészen az egyetemi oktatásig. – Örömteli, hogy egy emléktáblával ennyiféle kötődést és lehetőséget tudunk kifejezni – mondta.
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/2018-11/ferenczy_nap_megyei_181114ml_17.jpg)
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/2018-11/ferenczy_nap_megyei_181114ml_17.jpg)
„A szociális munka: önzetlenség”
Házigazdaként Radomszki Lászlóné, az Őszidő Alapítvány elnöke köszöntötte a résztvevőket. Felhívta arra a figyelmet, hogy november 12-én a szociális munkásokat ünnepeljük, meglátása szerint is ez rendkívül fontos. Megjegyezte ugyanakkor, hogy az Alzheimer Café előadásai nagy népszerűségnek örvendenek, és örömét is fejezte ki amiatt, hogy a város is támogatja a sorozatot.
Papp Csaba egészségügyért és szociális ügyekért felelős polgármesteri biztos úgy fogalmazott: a szociális munka az önzetlenséget is jelenti. Sorolva a miskolci Szociális Munka Hete programjait megemlítette, hogy kedden tartják a városi díjátadó ünnepséget a városházán, de lesz szociotúra, és előadássorozat során is körbejárják a család és kapcsolatok témakörét. Az Avasi Gimnázium Színháztermében előad mások mellett Pál Feri római katolikus pap, mentálhigiénés szakember is „Egyensúlyvesztéstől az új egyensúlyig” címmel.
Az Alzheimer Café hétfői előadója Horváth László volt. A Debreceni Egyetem Szociális Szak- és Továbbképzési Központjának vezetője, főiskolai docens az időskori aktivitás és a szociális munka innovációját járta körül előadásában, de előtte méltatta a miskolci programsorozat sokszínűségét. Úgy fogalmazott: országosan is egyedülálló, hogy Miskolcon egy egész hetet szentelnek a szociális munka és az ebben a szférában dolgozók megbecsülésének kifejezésére.
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/2018-11/alcheimer_cafe_szoc_munka_hete_181112_ja_1.jpg)
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/alcheimer_cafe_szoc_munka_hete_181112_ja_1_0.jpg)
Nagyköveti látogatás a miskolci francia intézetben
A polgármesterrel történt találkozást követően a nagykövetasszony előbb a Csodamalom Bábszínházat látogatta meg, majd a szintén Kossuth utcai Alliance Française következett a hivatalos programban.
Furdi Lilla, az Alliance Française elnöke érdeklődésünkre elmondta, a Komlóstetői Általános Iskola és a Földes Ferenc Gimnázium mellett a Dr. Ambédkar Iskola diákjai is műsorral készültek Pascale Andréani nagykövet, valamint az őt kísérő Frédéric Rauser, a Budapesti Francia Intézet igazgatója és Hugues Denisot oktatási együttműködési attasé, a magyarországi Alliances Francaise-ek koordinátora tiszteletére.
Zongorakísérettel együtt énekeltek francia dalokat a fiatalok, bemutatva, milyen kitűnő képzésben részesülnek a miskolci francia intézményben.
Furdi Lilla egy programra is felhívta a résztvevők figyelmét: péntek délután a francia tagozatos diákok számára ismét megnyílik a lehetősége annak, hogy gyakorolják a nyelvet – miközben az Ökológiai Intézet Alapítvány Klubtermében a természet alapanyagait használják fel az alkotásban. Hozzátette, a „természetművészet” tág lehetőséget ad ahhoz, hogy a környezettel teljes összhangba kerülő alkotások szülessenek. A programot a Budapesti Francia Intézet kezdeményezésére valósítják meg.
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/2018-11/alianze_france_nagykovet_181112_ja_19.jpg)
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/2018-11/alianze_france_nagykovet_181112_ja_19.jpg)
Az istenek dicsérete – Indiai klasszikus táncok Pethő Kincsővel
Füstölők illata lengte be ezúttal az altemplomot, de a csöndes szitárzene is sokat segített abban, hogy hamar ráhangolódjunk az indiai klasszikus táncokról tartott KulturSzett programra. Ganésától Siváig – indiai istenek nevei szerepelnek a program címében. Mint az előadó Pethő Kincsőtől megtudjuk, az általa is képviselt stílus „Az India tánca” nevet viseli, ez a legősibb a klasszikus indiai táncok között, egészen a dravida kultúráig nyúlik vissza a története. Eredetileg templomokban táncolták – az isteneik dicséretére.
A táncművész részletesen elmeséli, hogyan alakult ki és fejlődött ez a szubkultúra, egészen a muzulmán hódításig, amikor szigorítottak a szabályokon, majd a brit fennhatóság alatt már egyenesen törvénytelennek mondták ki ezeket a táncokat. A függetlenség kivívásával aztán rehabilitálták a stílust és összekapcsolták a régi templomi táncokat, kicsit virtuózabbá tették és drámaművészettel spékelték meg őket – így született meg az a stílus, amit most Miskolcon is láthattunk Kincső előadásában.
Megtudhattuk azt is, hogy vannak a stíluson belül ún. tiszta táncok, és vannak, amik mesélnek – mindkettőből láthattunk több példát a bő egyórás, történetekkel, magyarázatokkal teletűzdelt előadás során.
Kincső egyébként 8 évesen ismerkedett meg a társas táncokkal, 11 évesen már versenyeken indult. 21 éves kora után jött aztán a modern tánc, a balett, majd az indiai táncok. Hogy miért volt ez az éles váltás? Elmondása szerint 2007-ben találkozott először Somi Panni indiai táncszínházával – aminek egyébként azóta már maga is tagja – és megfogta, hogyan ötvözik a táncművészetet a színészettel. – Itt jelen van a tánc, a ritmus, a lábak mozgása, a kézjelek, de az arcjáték és az előadóművészet is. Úgy éreztem, hogy ha igazán ki akarom fejezni magam, akkor ezt a teljességet kell megtalálnom – fogalmaz.
– A legnagyobb kihívást persze az jelentette számomra, hogy hogyan lehet a sok elemet koordinálni – mondja már a táncos körkép bemutatását követően, portálunk érdeklődésére. – Itt először is a láb ritmuselemeit építjük fel, aztán jöhet csak a kar, ott is csak az első tartások, pozíciók megtanulásával. Utána a kézjelek, azokat szintén külön tanuljuk meg. Persze közben a fej és a szem mozgására is vannak külön tornák. Bevallom őszintén, az elején nekem egyáltalán nem mozdult jobbra-balra a fejem. Nagyon nehéz feladat volt, hiszen korábban egyik technikában sem kellett erre figyelnem. Érdekes, hogy elnézve a tanítványaimat, azt látom, hogy valakinek ez egyik percről a másikra megy – teszi hozzá mosolyogva.
A ruha legalább ennyire összetett. A lábcsörgő nagyon fontos része az indiai táncoknak, a ritmust, az alapot felhangosítja; olyan, mint egy plusz hangszer. – Egy klasszikus indiai előadáson persze a hátam mögött lett volna egy szitárművész meg legalább egy tablás, aki adja a ritmust és a dallamot. És persze ott van még a csörgője, amit mintegy hangszerként használ.
Az öltözethez hozzátartozik egy nadrág, ami alaphelyzetben nem látszik, erre vesznek fel egy szoknyát, ami többször körbe van tekerve. A legfontosabb, hogy akkor szép egy táncosnő technikája, ha harang alakúra ki tudja nyitni a szoknyáját, figyelmeztet Kincső. Felül egy rövid kis blúz van, ami karközépig ér és a hasat szabadon hagyja. Régen, még az angol hódítás előtt a szárit csak úgy magukra dobták a nők, a felsőtest gyakorlatilag szabadon volt. Aztán megjöttek az európaiak és ezen változtatni kellett a blúzzal, meséli. Aztán van a pallu, ami a bal vállon vetik át, azt beletűrik a szoknyába. Ez olyan, mintha a szári része lenne, de ez is inkább csak egy jelkép. A hajban van egy-egy Nap és Hold jelkép, és van egy hajba tűzött, rengeteg részből álló papírvirág. A copf végén pedig egy bojt van, valamint karkötők és láncok teszik teljessé az öltözetet.
A pénteki bemutatót követően a hétvége során több órát is tart a táncművész a tánctagozatos gimnazistáknak. Elárulja, hogy alapritmusokkal kezdik majd, aztán jöhet néhány kézjel elsajátítása, végül történeteket kell majd kitalálniuk a fiataloknak, így talán egy rövidebb koreográfia is összeállhat. – Meg persze szeretnék nekik is mesélni, a kifutása az kell legyen a napnak, hogy felkeltem az érdeklődésüket, és hogy egy kis koreográfiát hazavisznek magukkal – teszi hozzá.
Marschalkó Edit, a gimnázium művészeti vezetője elmondta, a KulturSzettet 7 évvel ezelőtt indították útjára. Művészeti iskolaként szerettek volna vezető művészeket idehozni, az ország minden részéből, a táncosaiknak, a fotósaiknak és a grafikusoknak, az animációsoknak. Mint fogalmazott, a központi tananyag adott, azt kiegészíteni nem elegendő azzal, hogy elküldik különböző kurzusokra a diákokat. Inkább megfordították, és ők hozzák ide a szakembereket. Havonta egyszer tartanak különböző előadásokat, a kortárs táncélet vezető alakjait köszönthettük már itt, mások mellett például Grecsó Zoltán koreográfus, táncpedagógust, Gergye Krisztián rendező, koreográfus, táncos és színészt, vagy például Lőrincz Katalin táncművész, koreográfust. Péntek esténként egy kamaraelőadással bemutatkozik a kurzust tartó tanár, a gyerekek látják őket gyakorlat közben, másnap pedig ízelítőt kapnak tőlük a műfajról. Fotóművészek, képzőművészek is megfordultak náluk.
A mostani indiai táncelőadás azért is érdekes, mert a diákoknak tánctörténetben tananyag az indiai szakrális táncok témája.
Az előadások egyébként bárki előtt nyitottak. Az iskola fenntartásában tudják működtetni a sorozatot, megvan hozzá a pályázati keret, több éve ingyenes a program.
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/2018-11/petho_kincso_indiai_tancok_kulturszett_181109_3.jpg)
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/2018-11/petho_kincso_indiai_tancok_kulturszett_181109_3.jpg)
„Egy igazi, ízig-vérig magyar ember volt” – Sáfrány Gyula József emlékezete
„Isten segedelmével kezdem és végzem” – ez a mondat áll Sáfrány Gyula József harctéri naplójának első oldalán. Az egyre halványodó írás jelzi: 1914-ben kezdi leírni az átélt élményeket, sokszor borzalmakat, de az Isten ajándékaként megtapasztalt szép pillanatokat is a háború forgatagában. 1916-ban végzett a naplóírással, orosz hadifogságba került, a történet itt megszakadt…
Egy helyütt azt olvastuk az unokával, Sáfrány Gy. Józseffel: „a muszkákat egy keveset visszanyomtuk”, de aztán szinte rezignáltan hat, ahogy leírja: barátját fejlövés érte, átment rajta a golyó, azonnal meghalt. Súlyos mondatok, békés időkben olvasva is átérezzük a naplóvezető felfoghatatlan fájdalmát.
– Nagyapám két évig, fogságba kerüléséig szolgált az orosz fronton, tíz hónapig egyhuzamban a tűzvonalban. El sem tudjuk képzelni, mit éltek át, ahogy állandóan lőtték őket, ha esett, ha fújt, ha havazott, ha tűzött a Nap, folyamatos volt a tűzharc. Ez nagyon durva – jegyzi meg József.
A szakadozott, kopottas harctéri napló – melynek kiadását több okból is érdemes lenne megfontolni – kordokumentum. A harctéri cselekmények mellett bepillantást nyerünk általa az akkori emberek gondolkodásába, és a számtalan személyes megjegyzés, benyomások az akkori társadalmi és politikai viszonyokról is hű képet festenek - ahogy mondani szokták: alulnézetből. A ritka szívmelengető részek egyike, ahogy egy város utcáján sétálva megpillant a honvéd egy hölgyet, aki olyan számára, „mint egy porcelánbaba”. De sokatmondóak az oroszokkal folytatott baráti találkozások történetei is. Ünnepnapokon ugyanis gyakran meglátogatták őket a lövészárkokban a csontsoványra fogyott „muszkák”, és együtt ünnepeltek, aztán visszatérve a saját táborukba, ismét kezdődött a háború. Néhány boldog perc az őrületben…
Egy emlékalbumból bővebb adatokat is megtudunk: Sáfrány Gyula József honvédként vonult be 1915 szeptemberében vonult be háborús katonai szolgálatra. Kiképzése után tisztiiskolába került, itt 1915 februárjában végzett, innen ment ki az orosz harctérre. Részt vett a Gorlice, Rosenbark, Biecz, Kromló, Korcsina és Breszt-Litovszknál lezajlott harcokban, 1915 májusában srapnelgolyótól könnyebben megsebesült. Megbetegedett és kórházba került, felgyógyulása után, júliusban újból visszatért az orosz frontra és 1916. június 13-ig vett részt az ezred harcaiban, amikor is orosz hadifogságba esett. 1920 végén tért haza, és december 24-én szerelt le Csóton.
– A hadifogság szörnyű volt, óriási szegénységben éltek az emberek Oroszország keleti részén, a cári rendszerben. Sárral tapasztott kunyhókban laktak, nem hogy villany, de még petróleum sem volt, valamiféle állati zsiradékkal kikent kanócot égettek. Iszonyúan éheztek az oroszok, de a rab tisztek, köztük nagyapám is, fizetést kaptak a fogságban – meséli az ügyvédként dolgozó unoka.
A Sáfrány Gyula József megkapta a Kis és a Nagy Ezüst Vitézségi érmet is. A kitüntetési kérelemben az állt, hogy zászlósként a breszt-litovszki harcoknál egy ellenséges őrjárat támadását bátran visszaverte és nagyon fontos és értékes információkat szerzett az ellenséges csapatok állásairól. Az ostrom alatt egy fél századot hősies bátorsággal rohamra vezetett és elsőként nyomult be az ellenség állására. Ekkor sebesült meg.
– Mérhetetlenül büszke vagyok a nagyapámra, egy igazi, ízig-vérig magyar ember volt, szellemisége, egyénisége végigkíséri a családot. Erős, parancsnoklásra, vezetésre született személyiség volt. 1956-ban hunyt el, temetésénél egy bajtársa azt mondta édesapámnak, hogy egy vitéz, régi vágású, talpig úriember ment most el – mondta el nekünk az unoka.
Miskolc híres, szinte legendás háziezrede volt a 10. honvéd gyalogezred. Magja már 1869-ben létrejött, majd 1890-ben, az egri és a sátoraljaújhelyi zászlóaljakkal való összevonással teljesedett ki az ezred. A katonákat a környező vármegyékből toborozták. A háziezred jellegnek megfelelően szoros kapcsolatot ápoltak Miskolc városával, annak vezetésével és a civilekkel. A tábori ezred mellett a háborús időben létrehoztak egy népfelkelő ezredet is, amelynek – elvileg – nem kellett harci tevékenységet végeznie. A 10-es honvédek bázishelye a Serház (illetve a tiszteletükre később átnevezett Tizeshonvéd) utcán álló József-laktanya volt. Az épületben ma a Herman Ottó Gimnázium működik.
Az ezred részt vett az első világháborúban, és először 1914 augusztusában, Galíciában vetették be őket – a népfelkelő ezredet is. A kezdeti nehézségek után megjöttek a győzelmek és a sikerek is. A sereg harcait élénk figyelemmel kísérő Miskolc elismeréssel üdvözölte a honvédeket, és időről időre „szeretetvonatot” küldött számukra a frontra. 1915 májusában a 10-esek részt vettek a híres gorlicei áttörésben, majd 600 kilométert haladva Breszt-Litovszkig nyomultak. 1916 augusztusa és 1918 márciusa között már a román fronton harcoltak, és kiemelkedő sikerként elfoglalták a stratégiai fontosságú Magyaros-tetőt. 1918 őszén az olasz frontra kerültek, a Piave folyó környékén harcoltak. A Monarchia összeomlása, illetve a békekötés után az ezred fogságba esett. Amikor egy év után a katonák hazatértek, az egység már megszűnt, a magyar hadsereget átszervezték.
A 10-es honvédek emlékét az ezred volt tisztjei kezdték ápolni. 1922-től ezrednapokat rendeztek, szobrot állíttattak a Rudolf-laktanya előtt, emléktáblát avattak a József-laktanya falán, az ezredről szóló emlékkönyvet jelentettek meg. A második világháború után a hagyományápolás gyakorlatilag megszűnt (az emléktábla eltűnt, a szobrot a Hősök temetőjébe helyezték át), csak az ezredforduló körül éledt fel újra. A szobrot egykori laktanyájuk közelében állították fel, új emléktáblát készítettek, hagyományőrző egyesület jött létre – a 10-es honvédek emlékét újra ápolják a városban.
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/2018-09/safrany_gyula_jozsef_180927_ja_1.jpg)
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/2018-09/safrany_gyula_jozsef_180927_ja_1.jpg)
Miskolci beruházást jelentettek be a Külgazdasági és Külügyminisztériumban
Petényi István, a német tulajdonú Evosoft Hungary Kft. ügyvezető igazgatója elmondta, cégüknél egy-egy kutatásfejlesztési és munkahely-teremtési projekt indul hamarosan. Az Evosoft hazánk vezető szoftverháza, a németországi Siemens AG egyik legfontosabb stratégiai partnere és a hazai informatikai piac meghatározó szereplője. 1995 óta foglalkoznak szoftverfejlesztéssel. Olyan területeken teszik ezt, mint az ipari automatizálás technika, vagy a hajtástechnika.
A cég a Siemens részére a legfejlettebb szoftvermegoldásokat nyújtja, mintegy 1600 nagyon képzett informatikai szakembert foglalkoztat. A vállalat a legutóbbi, 2017. október 1-től 2018. szeptember végéig tartó pénzügyi évében 25 milliárd forint árbevételt ért el, adózás utáni nyeresége 2 milliárd forint volt.
Most két beruházásra nyertek támogatást, melyekkel a kutatás-fejlesztést segítik és a munkaerő növelését. Az automatizált ipari termelés informatikai hátterének kiépítését célul kitűző kutatás-fejlesztési projekt mellett bővítik szoftverfejlesztő központjuk kapacitását, mellyel Miskolcon, Budapesten és Szegeden összesen 125 új munkahelyet teremtenek.
Az első projektet több mint 4 milliárd forintból – ebben 1,1 milliárd forint az állami támogatás – a fővárosban és Miskolcon valósítják meg, 75 új, magas szaktudást igénylő munkahelyet létrehozva. A másik projektben Miskolc mellett Szeged is érintett. Itt 700 millió forintból – ebből 307 milliós az állami támogatás – 50 új munkahelyet teremtenek, 32-t Miskolcon.
Hubay György országgyűlési képviselő kiemelte, a mostani beruházás is ékesen bizonyítja, hogy „Miskolcra érdemes odafigyelni”, és hogy a beruházók szívesen telepednek meg városunkban. A borsodi megyeszékhely ma már az egyik legnagyobb fejlődési potenciállal rendelkező iparváros, az elmúlt 8 évben a megyei jogú városok között az első 4 közé küzdötte fel magát a gazdasági versenyképesség terén. Miskolc – ami a régió gazdasági, tudományos, oktatási, fejlesztési és kulturális központja – az országos átlagnál nagyobb ütemben fejlődik. Ez a politikus meglátása szerint a miskolciak közös sikere. Hozzátette: a városvezetés fejlesztési elképzeléseinek megvalósításához szükség volt a kormányzat erkölcsi és anyagi támogatására is.
Hubay György rámutatott arra is, hogy a város az elmúlt években olyan vállalkozásbarát környezetet hozott létre, amely javította Miskolc gazdasági megítélését, vonzóvá tette a várost a cégek számára. Folyamatos az együttműködés a gazdasági szereplőkkel és a Miskolci Egyetemmel, az ország egyik legjobb műszaki felsőoktatási intézményével.
A közös munka eredménye az is – hangsúlyozta –, hogy az ipari parkjaink beteltek, újabb, több mint 1000 hektáros iparterületet biztosítanak tehát a cégek számára. A Modern városok program keretében ebben kiemelten támogatja Miskolcot a kormány.
Az Evosoftot méltatva végül elmondta: a cég magasan képzett mérnökinformatikusok legjobbjai számára nyújt munkát, biztos megélhetést. Szorosan együttműködnek az egyetemmel, ami fontos utánpótlásbázisát jelenti a cég számára.
Pfliegler Péter alpolgármester a város képviseletében érdeklődésünkre elmondta, azért tartja kiemelten fontosnak az Evosoft fejlesztéseit, mert újabb, magas hozzáadott értékű munkahelyeket teremtenek Miskolc és környékbeli munkavállalók számára. Már most mintegy 160 munkatársuk van, akik nagyon jól érzik magukat a cégnél. Magasan képzett szakemberekkel dolgozik a cég, ami 100 százalékban exportra dolgozik.
Szijjártó Péter külgazdasági és külügyminiszter kifejtette, a világ fejlődése új sebességi fokozatba kapcsolt, a világgazdaság új korszak kapujában áll, minden iparágban a digitális technológiák jelentik a siker legfontosabb előfeltételét. A siker kulcsa meglátása szerint abban áll, hogy az államok és a vállalatok milyen gyorsan és milyen hatékonysággal tudnak átállni a digitális korszakra. Hozzátette, Magyarország a digitális befektetések számára a lehető legjobb feltételeket kínálja; Európában nálunk kell fizetni a legalacsonyabb adókat, a vállalatok az így megspórolt összegeket a fizetésekre fordítsák. A magasan képzett mérnököket márpedig jól meg kell fizetni, fűzte hozzá.
A miniszter szólt arról is, hogy hazánk ma már nemcsak egy keresett termelési helyszín, hanem erőteljesen jelen van azon vállalatok térképén is, amelyek fejlesztési-kutatási kapacitásokat kívánnak létrehozni. Tavaly Magyarország már a 7. legvonzóbb befektetési központ volt egy felmérés szerint a világban, amikor magas hozzáadott értékű beruházásokról van szó.
Ismertette, az Evosoft munkatársainak több mint 90 százaléka magasan képzett informatikai mérnök. 1600-an dolgoznak náluk, most a beruházások nyomán újabb 125 új munkahelyet teremtenek a két projekttel, magasan képzett fejlesztőmérnökök számára. A két beruházás összértéke 5,2 milliárd forint. A kormány 1,41 milliárd forintos vissza nem térítendő támogatást biztosít a két beruházáshoz.
A külgazdasági és külügyminiszter végül kiemelte: Németország és hazánk gazdasági együttműködését kicsit most még szorosabbra fűzi. A németek az elsőszámú kereskedelmi partnereink továbbra is, az idei első 8 hónapban a kereskedelmi forgalom újabb 6 százalékkal bővült, majdnem elérte a 20 milliárd eurót.
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/2018-11/szijjartokis.jpg)
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/2018-11/szijjartokis.jpg)
"Hogy méltó helyre kerüljenek a nemzeti emlékezetben" - miskolc háziezredének története
Beszélgetőpartnerünk ezúttal Feledy Péter, a Doni Bajtársi és Kegyeleti Szövetség Miskolci Csoportjának egykori tagja, majd titkára, a korábbi 10-es Honvéd Emléktársaság elnöke, valamint Szopkó Róbert, a 2014-ben alapított 10-es Honvéd Hagyományőrző Egyesület elnöke, a miskolci Herman Ottó Gimnázium történelemtanára volt.
A gimnázium aulájában találkozunk velük, ennek több oka is van. Egyrészt az iskolaépület egykor a 10-esek laktanyája volt. Miskolc a város akkori nyugati határában lévő Serház utcában álló régi sörház épületét jelölte ki számukra. A helyszín ideális volt, a sörgyár 1883 óta már nem működött, és a célnak megfelelően át lehetett alakítani, ki lehetett bővíteni, hely bőségesen rendelkezésre állt, a szükséges mellék- és felvonulási épületek megvoltak, a közelben kialakítható volt a gyakorlótér. Az egyemeletes laktanyát 1889-ben adták át, majd a városi közgyűlés határozatot hozott a laktanya nevéről is: József főherceg nevét vette fel.
Az ezred megszűnése után a laktanya épületét egyéb célokra használták: 1926-ban egy újabb emeletet húztak rá, és a miskolci csendőrség vette birtokba. A második világháború után a Miskolc Járási Rendőrkapitányság kapott helyet benne, majd működött benne hosszabb ideig a járási és megyei munkásőr parancsnokság, valamint a Magyar Szocialista Munkáspárt megyei oktatási igazgatósága is.
Míg beszélgetünk, megállunk egy pillanatra az aula központi részén, itt található ugyanis egy emléktábla – Szopkó Róbert azonban felhívja a figyelmet, hogy az 1928-ban leleplezett táblának ez csupán egy „másolata”. Az eredeti a laktanya külső falán volt, de 1945-ben ellopták onnan, máig nem tudni, kik és miért. 2003-ban avatták fel az új táblát, a Volt Hadifoglyok Bajtársi Szövetségének megyei csoportja kezdeményezésére, Tóth Béla elnök vezetésével került az iskolába a tábla. Azóta minden évben van itt ünnepség.
Már egy csendesebb teremben leülve szót ejtünk a 10-es honvédek emlékének ápolásáról. Feledy Péter elmondja, a rendszerváltás után két úttörő személy volt – Tarczai Béla és Tóth Béla –, akik elkezdték szervezni a 10-es Honvéd Emléktársaságot. Ők voltak a Volt Hadifoglyok Bajtársi Szövetségének (VHBSZ) elnökei.
Szopkó Róberttől megtudjuk, hogy a VHBSZ-ben Tarczai Béla kezdte el kutatni a 10-eseket, két fontos kutatási cikke is megjelent a Herman Ottó Múzeum évkönyvében. Az ő kezdeményezésére alakult meg a 10-es Honvéd Emléktársaság, aminek elsődleges célkitűzése volt a 10-es honvéd szobor felállítása a mostani helyén. Ez 2001-ben meg is történt, ettől kezdve a gimnáziumban is minden évben megtartják májusban a megemlékezéseket. Ilyenkor az iskola is műsorral készül, majd megkoszorúzzák a szobrot. – Az iskolában nagy támogatónk Dudás Imre igazgatóhelyettes, ő volt az, aki felvette a kapcsolatot és viszi az egyesülettel – mondja Róbert, aki a megemlékezésekhez kapcsolódó versenyek és ünnepi programok megszervezéséért felel, de állított már össze kiállítási anyagot is.
A 10-es Honvéd Hagyományőrző Egyesület – aminek elnöke Róbert – 2014-ben alakult, az alapítók között találjuk Feledy Pétert, de muzeológusok, kutatók, világháborús relikviákat gyűjtők is vannak közöttük. Az emléktársaság után ők is szervezetek külföldi kegyeleti utakat a 10-esek főbb frontvonalainak helyszíneire, így Lengyelországba, Olaszországba, illetve a Kárpátokba. Róberték részt vettek a limanovai csata századik évfordulójának megemlékezésén. Idén augusztusban pedig az olasz fronton végigjárták a 10-esek útját, egészen addig, amíg hadifogságba nem kerültek. Honvédeink legnagyobb haditettének tartották a Magyaros-tető elfoglalását – Németh László egyesületi tag a nagy haditett után éppen 100 évvel, 2017. március 8-án korhű egyenruhában fenn volt a Magyaros-tetőn, vitte magával a 10-esek zászlóját is. Az egyesület nagyon büszke arra is, hogy Csíkszentmárton polgármesterének kezdeményezésére a 10-esek emlékművét újra felállították.
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/2018-11/07_tizeshonvedjobbfel.jpg)
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/2018-11/07_tizeshonvedjobbfel.jpg)
Megáldották halottak napján a Szent Anna temető ravatalozóját
Mint arról lapunk korábban beszámolt, fedett ravatalozót és egy több száz fülkés urnafalat építettek a Szent Anna temetőben. A közel 20 millió forintos beruházás széles összefogás eredménye volt – tudatta még nyár elején Szarvas Péter címzetes apát, esperes, plébános, aki most megáldotta az építményt.
A plébános érdeklődésünkre elmondta azt is, több évvel ezelőtt felmerült már, hogy bővítik az urnahelyek számát, és hogy építeni kellene egy fedett ravatalozót, ahová az eső, hó, tűző napsütés elől behúzódhatnak a hívek a temetések alkalmával.
– Nekünk egy kis kápolnánk volt eddig, ide zsúfolódtunk be. Úgy gondoljuk, méltó és igazságos volt az építkezés, és már kegyeleti szempontból is megfelelőek a körülmények – hangoztatta a plébános, hozzátéve: az építkezésről szóló döntést az egyházközség tagjaival hozták meg, ő pedig koordinálta a feladatokat.
A fedett ravatalozó belső és külső falai valamivel több, mint 300 urnafülkét tartalmaznak. A beruházás közel 20 millió forintba került, a hívek adományaiból, és az egyházközség, valamint önkormányzati képviselők támogatásával készült el.
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/2018-11/kapolnaszenteles_20181102_vcs_14.jpg)
![](https://arhiv.minap.hu/sites/default/files/2018-11/kapolnaszenteles_20181102_vcs_14.jpg)